Snu dere.
Ok, ut.
Snu dere.
Georgia blir. Samanta og venninnen hennes kan sette seg.
Kle av deg.
Snu deg rundt. Sakte.
Hun er bra.
Takk, skatt. Du kan gå.
Denne er ledig og møblert.
Den ble nylig pusset opp, -
- men koster nær dobbelt så mye som den andre.
For ikke å snakke om felleskostnadene.
Når tyngre kjøretøy passerer, rister alt.
Du burde ta den andre.
Jeg tar denne.
- Kan jeg hjelpe deg? Morn. - Hei, Matteo.
God dag. Er det noen som trenger hushjelp?
- Hvor kommer du fra? - Ukraina.
Nei, vi trenger ingen nå.
- Hvis du hører om noen... - Stikk innom iblant, så får vi se.
Tusen takk. Takk.
Hva kan du?
Alt mulig. Gjøre rent, lage mat, vaske...
- Stry... stryke... - Er du dårlig? Du er vel ikke sulten?
Det går bra. Men jeg trenger jobb.
Hjelper du meg, får du 20 %. 30 %, da. Du får 30 %!
Folk nå for tiden!
Kom tilbake og prøv en gang til.
Unnskyld?
Du liker visst jordbær. Legitimasjon, takk.
- Gi meg vesken. - Vær så god.
- Irina lar... - larschenko.
- Alt er i orden. - Beklager, men vi må...
Hva er det?
Penger. Sparepengene mine.
- Den piper hele tiden. - Den er sikkert ødelagt.
Beklager. Sånt skjer.
Er du tørst?
Jeg vet du ikke har jobb. Jeg skal slutte.
- Takk, men jeg har alt funnet noe. - Det var jo fint.
Jeg har tatt eksamen og fått jobb i et advokatfirma.
Du er heldig. Her er det bare gullsmeder.
De pleier ikke å bruke utenlandske hushjelper.
Nei! Dessuten er trappen rene svinestien!
Ja, greit.
- Utmerket innsats! - Når skal jeg komme?
Tirsdager og lørdager. 30 euro dagen. 60 i uka.
- Så jeg gir deg 40 i uka. Ok? - Ja.
- Hvor mye setter du inn? - 8000.
Du ser visst etter jobb. Min mor trenger hjelp. Interessert?
Jeg har full uke.
- Jeg kan høre med en venninne. - Takk.
Var det du som polerte døra og skiltet i 5.?
- Skulle jeg ikke gjort det? - Det er ikke din jobb.
Men siden du utretter mirakler, er du tilgitt.
Takk. Hvis du kan bruke meg til noe...
Gina?
- Tea har ikke flere vitaminer igjen. - Jeg vet det. Overlat det til meg.
- Ha en god dag! - Ha det.
Trapper, trapper...
- Heisen virker igjen. - Jeg får så lett panikk.
Jeg får ikke puste, trapper, trapper... Jeg bor jo nærmest i trappen.
Det er en annen liten jobb. En leilighet skal vaskes og ryddes.
- Hvor er det? - I 4.
- Hvor mye skal jeg be om? - Jo mer, jo bedre for oss begge.
Da er vi enige. Ses på mandag.
Du...
- God middag. - Takk.
Jeg er så lei av fruens stillhet. Hun snakker kun med datteren sin.
Hun er sur og gretten mot alle andre.
Hun har sikkert sitt å stri med. Hva driver mannen hennes med?
De har et gullsmedverksted. Han driver det, hun designer og graverer.
Hvis du vil, kan vi gå ut en dag.
Jeg har bare fri torsdag ettermiddag og søndag.
Gjerne det, men jeg vet ingenting om deg.
- Hva er det for slags bråk? - Valeria.
- Hvorfor jobber hun ikke i atelieret? - Hun er separert.
Man må ikke jobbe hjemme for det.
Sånn som de kranglet før. Det var bare fred å få når de dro ut på landet.
Hun var der under hele svangerskapet.
Hallo?
Ja.
Jeg også.
Jeg kan ikke snakke akkurat nå. Kan jeg ringe deg senere?
Ha det.
Stans tyven!
Jeg er snart tilbake.
- 36! - 37!
- 39! - Vær så god.
40!
41!
42! Noen som har 42?
Ja, jeg! Kopier av alle tre, også fjernkontrollen.
Lag kopier av alle.
- Noe galt? - Nei da.
Kan jeg betale imens? Hvor mye er det?
- 60 euro for tre nøkler og... - Han var før deg.
- Vær så god. - Denne har jeg dessverre ikke.
- Er du sikker? - Har vi den ikke, så har vi den ikke.
- Hvorfor sa du ikke det med en gang? - Vent! Kanskje vi kan finne på noe.
- Er du dårlig? - Jeg føler meg bedre nå.
- Jeg liker ikke å gå på kino alene. - Hva med jentungen?
- Hun liker bare tegnefilmer. - Hun er kanskje for liten.
På søndag fyller hun fire. Hva syns du om jeg gir henne en sparekonto?
Penger i banken gir ingen avkastning.
Hver måned setter jeg inn det jeg kan avse, så får hun det når hun blir 18.
- Vil du ha? - Takk. Hun skal nok få dem til å yngle.
- Å, beklager! Se, hva jeg har gjort! - Nei da. Det er ikke så farlig.
Det er en stund til den dagen. Kanskje det blir litt penger av det.
Det høres ut som en fin presang. Den vil hun nok like.
- Jeg lover å ikke si det til noen! - Det vil gå deg ille!
I tre år har du lett og lett og lett!
Hva leter du etter? Spørsmål i øst og vest. Du må være sjuk!
Matteo her. Det er ikke noe alvorlig.
Du hadde glemt å slå på alarmen. Jeg har sjekket, og alt er i orden.
Det satte en støkk i meg. Greit. Jeg slår den på. God natt.
Kan man ha en ekte drøm blant så mange mareritt?
Jeg er ekte! Kjenner du meg?
Det er meg, Nello. Kjøtt, bein, hud, nerver.
Man kan glemme mareritt.
Overlat det til meg. Jeg skal ta deg bort fra denne dritten.
Hva sa du?
Krasavica.
Kanskje jeg klarer å glemme marerittene mine en dag.
Det er mine mareritt, det er lettere. Men du?
Snakk så jeg forstår deg.
Jeg rekker ikke dette. Du må hjelpe meg med leilighet 6.
Vær tålmodig.
- God dag. - Hei, Matteo.
- Hvor mange gullsmeder jobber her? - Alle, bortsett fra de i 4.
Er det ingen av dem som trenger hjelp i huset eller skal bytte hushjelp?
Det er vrient for en utlending som deg. Dette er pålitelige folk. Skjønner?
God dag.
Gina har vært der bestandig. Når tror du hun mister jobben?
- Trapper, trapper... - Hei, Gina! Hvordan var festen?
Jo mer ungene moret seg, jo mer tenkte de voksne på alderen.
- Likte hun gaven? - Fruen ble veldig overrasket.
- Og jenta? - Hun skjønte det ikke.
Hun var så overveldet av alle de nye lekene sine. En dag vil hun skjønne det.
I går fikk hun enda en kul i hodet.
Hun har en sjelden sykdom som går ut over refleksevnen, -
- så hun er bestandig full av blåmerker, stakkar.
Hvis hun faller, tar hun seg ikke for som andre.
- Det må finnes en kur. - Ikke ifølge legene.
Bare hun lærer å være forsiktig, er det ikke så farlig.
- Jeg må gå nå. - Vi ses senere.
Hun er fin.
- Er du Irena? - Ja.
- Legitimasjon og oppholdstillatelse? - Alt er i orden.
32 år.
- Er du gift? Barn? - Gift, men ingen barn.
- Og mannen din? - Han jobber i Ukraina.
- Kan du lage mat? Hvilke retter? - Litt av hvert. Wienerschnitzel, -
- trenette med pesto, spagetti med bottarga, paier i alle varianter.
- Pussig... - Liker du ikke pai?
Jo, tvert imot.
- Har du erfaring med små barn? - Ja.
- Mye? - Ja.
Du høres perfekt ut. Stakkars Gina snakket pent om deg.
Og det har portneren også. Vi tar en prøvetid, og så får vi se.
- Når skal jeg begynne? - Er mandag greit?
- Flott. Takk skal du ha. - En veldig viktig ting...
- Kan du kjøre bil? - Ja visst.
- Er dette greit? - Bedre. Og nå setter du den i andre.
- Måtte vi komme hit? - Det var ingen her i går.
Så snur vi i rundkjøringen.
Pass! Vil du lage en ulykke?!
Du vet at jeg liker deg? Du og jeg skal utrette store ting.
Derfor vil jeg gi deg et kunstnernavn.
Noe utenom det vanlige.
Georgia. Som sangen.
Liker du det eller ikke?
Hvis du bare befrir den ene hånden min, -
- skal jeg svare. - Greit.
Hallo?
Hallo? Hvem er det?
Dette er nok vaskerommet. Beklager rotet.
Når vaskemaskinen sentrifugerer, lekker den. Den må repareres.
Denne er litt vrien. Når man slår den på, må man gi den et slag.
Hva med torsdager også de første ukene?
Ja da.
- Skal jeg skifte sengetøy her? - Nei, det var Ginas rom.
Nå er det ingen som bruker det mer.
Her jobber jeg. Ikke gå inn her eller rør noe når jeg ikke er til stede.
- Ikke engang for å vaske gulvet? - Nei. Er det forstått?
- Det er ikke noe farlig, skatten min. - Gå bort! Gå!
Beklager!
- Jeg så henne faktisk ikke. - Gå! Bare gå! Jeg vil aldri se deg igjen!
Jeg sa du skulle være forsiktig! Dere er like alle sammen!
Men jeg... Du sa jo jeg skulle tenne ham...
Nå har du griset til skjorta mi! Du får ordne opp i ditt eget rot!
- Unnskyld, signora? - Hva er det?
Kragen på denne blusen er helt ødelagt. Hva skal jeg gjøre?
Bare kast den. Synd, jeg kledde den så godt.
Hvis du vil, kan jeg prøve å snu den.
- Klarer du det? - Det er ikke vanskelig.
- Hei. - Vent mens jeg gjør ferdig armbåndet.
- Dette er Irena, den nye hushjelpen. - God kveld, signore.
Pappa!
- Har du med slottet? - Beklager, skatten min, det glemte jeg.
Forlat rommet, er du snill. Gå til barnet.
Ja visst.
Tea, vil du ha noe godt?
Tea?
- Demp stemmen! - Dempe stemmen?! Ditt ludder!
- Hvordan våger du?! - Og det spør du om...
Ses i morgen!
Hei.
Var det dumt at det var jeg som kom? Mamma kunne ikke komme.
Kom, så går vi.
Du har rett. Jeg var dum. Hvordan kan jeg gjøre det godt igjen?
- Du lurte moren min. - Hvordan da?
Det er ikke sant at du kan kjøre. Jeg skal si det til henne.
Flott, da er du kvitt meg, men det er ikke min feil at du ikke kan falle.
Når jeg får sparken, skal jeg si at du titter når foreldrene dine krangler, -
- og gråter i skjul.
- Hei, mamma! - Hei, skatten min!
Hvordan har du det? Hvordan gikk det i dag?
- Bra. - Så fint. Vær litt sammen med Irena, -
- mens mamma gjør ferdig noe som haster. Vi ses etterpå.
- Ta en titt på rommet ditt. - Hvorfor det?
Så flott! Det er prinsesseslottet!
- Takk! - Det var faren din som kom med det.
- Har du ringt pappa? - Jeg er ikke som deg, som aldri ringer.
Irena, sentrifugen!
Så du har lært nummeret til pappa? Så flink du er!
- Du trenger mer enn én klut! - Greit!
Ellers blir det en sjø inni.
Hentet du bøtta?
- Rant det ut mye vann? - Ingenting.
- Rene mirakelet... - En gammel pakning. Jeg kjøpte ny.
Så flott. Da er det marerittet over. Fantastisk.
Hvis det er alt, rydder jeg på kjøkkenet og drar.
Vent litt. Siden du og Tea går bedre sammen nå, -
- kan du sitte barnevakt til rundt midnatt?
- Det går fint. - Bra.
Jeg vet at det var deg.
- Hva da? - Gaven.
Hvorfor sa du det ikke?
Jeg tenkte at du ville bli gladere hvis du trodde den var fra faren din.
Du har hatt tre ulike hårfarger.
Svart da du ble født, så rødt og så kastanjebrunt.
Og øynene... svarte, -
- grønne, brune... Guri malla.
- Kan du noen vuggesanger? - Vuggesanger?
- Ja, én. - Få høre.
Hei, hei!
- Du har til og med ryddet i boden! - Jeg måtte tømme den pga. lekkasje.
Husker du disse?
- Så fint det er! - Det er ikke til å kjenne igjen.
Hvordan har du klart det på tre dager?
- Jeg har vasket alle håndklærne. - Det er så kaldt. Takk.
Du har jo kroppen til en ungdom.
Tullprat.
- Pass på at hun ikke faller! - Skal bli, oberst!
Det er så hyggelig at du og mannen din... Tea er også blitt mye roligere.
Smør litt krem på ryggen min, er du snill.
Takk.
Vi er nå tullete som er så formelle.
- Skal vi ikke legge formalitetene til side? - Gjerne det, signora.
Du har virkelig en vakker kropp.
Skulle ikke tro du hadde født barn engang.
- Vær forsiktig, Tea! Ikke løp sånn! - Ikke plag henne, da.
- Faller hun, reiser hun seg opp igjen. - Vi vil bare unngå at hun skader seg.
- Fins det ingen kur, altså? - Hun er ikke syk! Få det inn i skallen!
Hvordan er mannen din, Irena?
- Mannen min? - Du snakker aldri om ham.
- Ha det, pappa! - Setter du meg av ved busstoppet?
- Vi kan kjøre deg. - Nei da. Ikke tenk på det.
En annen gang, jeg kan godt gå.
Ha det!
Irena! Vent!
Jeg slår følge med deg, så kan vi ta en prat.
- Noe i veien? - Nei da.
Det var ikke lett å få dem til å ansette deg.
- Mange var bedre kvalifisert enn deg. - Så avtalen vår gjelder ikke lenger?
Jeg tenkte bare at du ville være litt vennligere mot meg.
La meg hjelpe deg. Bor du i nærheten?
Hør her, fra i dag får du 50 % av lønna mi.
Greit? Men hold deg unna meg. Takk.
Jeg har noe svært viktig å si.
Har du lyst til å være her alene en uke med Tea?
Jeg trenger litt tid for meg selv før jul.
Du skylder meg ingen forklaring. Det går greit.
Du får selvfølgelig ekstra betalt. Jeg legger igjen penger.
Du kan uansett ringe Donato. Vent her et øyeblikk.
- Du kan ringe meg når som helst. - Ikke vær redd, det går så bra, så.
Bare ikke slipp Tea ut av syne.
Kanskje det er bedre at hun ikke går på skolen da?
Nei, det blir kanskje for store forandringer...
Er fredag siste dag før ferien? Eller er det lørdag? Nei, det er vel fredag.
Det er vel best at hun ikke gjør det. Ellers kommer hun til å spørre så mye.
En ting til... Det er lenge siden jeg har vært på Villa Robinia.
Overlat det til meg. Ta vare på deg selv.
- Hva har du gjort? - Ikke noe.
Der er du. Vi fant henne ikke.
- Jeg skulle hente henne i klasserommet! - Hun løp sin vei.
Akkurat det skjønner jeg også!
Venninnene mine dyttet meg ned trappen!
Skjer dette igjen, får du med meg å gjøre!
- Gjør det vondt fremdeles? - Ja.
Neste gang må du reagere. Du må ta igjen.
Men hva med det å vende det andre kinnet til når man får en ørefik?
De som sier det, er de som slår først.
Du må lære å forsvare deg og beskytte deg når du faller.
Hvordan da?
Hvis du vil vite det, må du gjøre som jeg sier.
Ta meg i hånden.
Nå skal vi feire.
- Jeg vedder på at du liker jordbær. - Du vant!
- Jeg visste det. - Legen sier jeg ikke kan spise det.
- Du sier det vel ikke til mamma? - Da ville jeg jo brutt avtalen vår.
Jeg kan holde på hemmeligheter.
- Gjør det vondt? - Nei. Er dette "salamileken"?
Ja, på en måte.
Reis deg.
Jeg skal hjelpe deg.
Flink jente.
Kom igjen.
Og på egen hånd. Nå gjør du det selv.
Bra. Opp.
Opp! Kom igjen, nå.
Bra. Reis deg.
- Reis deg. Flink jente. - Jeg klarte det!
Reis deg! På egen hånd. Kom igjen! Opp med deg!
Opp med deg! Uten hjelp! Kom igjen!
En gang til! Kom igjen! Bra. Reis deg. Reis deg!
- Kom igjen, nå! - Jeg sier det til mamma! Du får sparken!
- Du er slem! - Bli stående!
- Du er slem! - En gang til!
En gang til!
Reis deg! Reis deg!
- Stopp! Vær så snill! - Reis deg! Reis deg! Kom igjen!
En gang til! Reis deg!
Hore! Hore! Hore!
Flink jente! Du klarer det! Ser du det?
Hvorfor slo du meg ikke før? Du er flink! Skjønner du det?
Bli med meg.
- Regningen for kost og losji har forfalt. - Jeg har akkurat betalt.
Her er vi.
Her er hun, den snilleste gjesten på Villa Robinia.
Gina... Kjenner du meg igjen?
Det er nytteløst. Hvis det ikke er for kaldt, kan du ta henne med ut en tur.
Jeg beklager. Jeg vet at du aldri kommer til å tilgi meg.
Men hadde jeg ikke tatt hensyn til meg selv, ville jeg dødd selv.
Skjønner du det?
Jeg skal på et eller annet vis gjøre det godt igjen.
Denne er for liten for en stor gren. Heng den høyere.
- Fest stjernen også. - Blir du til middag?
- Hva sier du, herr president? - Du kan godt tilbringe en kveld her.
- Vil du spise sammen med oss? - Jeg tror ikke det passer seg...
Spør henne du også, pappa.
Men hvis jeg er president, hvorfor skal dere bestemme da?
Irena, vær så god...
- Hvem har lært deg å lage så god mat? - Ingen.
Jeg har lest mange oppskrifter.
Jeg er sulten! Jeg er fremdeles sulten!
Han er sulten!
- Nå trenger jeg tre unger! - Jeg! Jeg!
Deg, deg og deg!
Mamma!
Opp med deg.
Opp.
Jeg klarer det ikke. La meg være!
- Slå meg! Dra til meg! - Vær så snill! Stopp!
Jeg gjør hva som helst, men jeg vil ut...
Jeg klarer det aldri.
Lenge siden han har vært på jobb.
- Hvor kan jeg finne ham? - Nei, si det...
- Et bilde med julenissen? - Ja!
Smil! Stå nærmere mammaen din.
- Men hun er ikke... - Hva da?
- Ingenting. - Et pent smil nå. Der, ja!
Hei, skatten min! Hvordan har du det? Så vakker og elegant du er!
- God jul, signora. - Takk.
Få se.
- Hva er dette? - Ikke noe.
Hva har du gjort med armen? Hva har skjedd, Irena?
Det skjedde i parken, med tauet på husken. Du vet hvordan jeg er.
- Hva skal jeg lage? - Det glemte jeg... vi skal spise ute.
Når du er ferdig, kan du gå. Vi snakkes i morgen.
- Greit. Ha en fin kveld. - Takk.
- Hvem skal du spise med? - Noen venninner.
Du kjenner mine venninner, hvorfor får ikke jeg treffe dine?
- Det ville ikke vært noe gøy for deg. - Men vi ses i morgen?
Ja visst, hvorfor skulle vi ikke det? Alt blir som før.
- God jul! - God jul!
Hvem er det? Gode Gud! Hva har skjedd?
Kom inn. Opp med deg.
Ikke vil du på sykehus eller til politiet.
Unnskyld. Her er du på for dypt vann.
La meg bli her noen dager.
- Så jeg også blir innblandet? - Jeg er helt alene. Hjelp meg.
Beklager, men du må ut før daggry.
- For godt. Skjønner du? - Først vil jeg si ha det til beboerne.
- Gjør som du vil, bare du drar din vei. - Og fortelle dem om gullstøvet.
Hva er det du sier...? De skulle slått deg hardere...
- Stig på. Liker du det? - Hele døgnet her inne?
Til ditt eget beste. Lucrezia sørger for at du får frisk luft.
- "Italiensk kokebok". - Her.
Til meg?
- Så fine! Hvordan visste du det? - Jeg observerer og iakttar deg.
Jeg er litt hardhendt iblant, men det er fordi jeg er glad i deg.
Du må gjøre meg en tjeneste. Jeg har noen venner...
De er litt sære. Og så fullstendig hvile helt til siste uke.
Hvem er først?
Her, jeg har med medisinen din og alt det andre. Og sjokolade.
Si til fruen at jeg har influensa og ikke kan jobbe på en stund.
Skynd deg!
- Selv ikke én gang? - Nei, jeg har alltid abortert.
Du tenker ikke mye på deg selv, tydeligvis.
Synd med tanke på alderen din.
- Hva mener du? - Du kan ikke få flere barn.
- Unnskyld, går denne til Velarchi? - Ja.
Jeg vet bare at du må være forsiktig. Mennene morer seg ikke lenger.
De sier at du bare gråter. Vinden har snudd, Georgia.
Pass deg. Han kan være snill, men når han ikke trenger deg lenger...
Hva mer kan han gjøre? Ta livet av meg?
Ikke nekt den dødsdømte hennes siste ønske. Gi meg det navnet.
Det er bare meg...
- Hun har sett etter deg i hele dag. - Trenger du lege?
- Nei takk. Hvordan har Tea det? - Hun har også feber.
Et øyeblikk, så skal du få henne.
- Hei! - For en stemme!
Jeg er også syk. Når kommer du tilbake?
- Snart. - Hvorfor kan du ikke komme nå?
Det går nok ikke, lille venn.
Syng den sangen jeg ikke skjønner noe av, som får meg til å sove så godt.
- Ja vel. Ligger du under dyna? - Ja.
- Så munter du er i kveld, da? - Det forekommer.
Det kom to karer og spurte etter deg i dag.
- Jeg sa du ikke jobbet her lenger. - Bra.
En annen ting... Fruen ser etter en ny hushjelp.
Du burde stikke av.
Jeg har advart deg.
Det kjennes som om jeg bare går og går uten å komme av flekken.
Uten å finne noen utgang. Hvert skritt man tar, er galt.
Jeg har begått mange feil. Et liv er ikke nok til å betale for alle feilgrepene.
Men å tro at en som meg likevel kunne hatt en fremtid...
Det var min største feil.
Det er grunnen til at jeg fortjener å dø. Ikke på grunn av det svinet.
Dette er for Nellos skyld.
Jeg ville gjort det igjen. Jeg føler ingen anger, bare frykt.
Jeg trodde jeg hadde satt en strek over fortiden, -
- men så viser det seg at fortiden ikke hadde satt en strek over meg.
Jeg har slitt deg ut nok for i dag.
Takk.
Irena.
God dag.
- Du har kommet deg. - Ja. Første gangen jeg var ute i morges.
Jeg ville ringt deg i ettermiddag.
- Hvordan går det med deg? - Hva har skjedd med ansiktet ditt?
Jeg har tenkt så mye på deg at jeg falt, jeg også.
- Har dere funnet ny hushjelp? - Hva slags planer har du?
Visste du at det har vært innbrudd i gården?
Det er best om jeg får tilbake nøklene.
Det er til ditt eget beste.
Jeg er alltid hjemme. Jeg åpner for deg.
Vil dere ha noe å drikke, Tea?
Unger, Tea... Er dere tørste?
Jeg har en ny tegnefilm til deg.
Ser du ikke at vi leker? La oss være!
Hvorfor behandler du meg så dårlig?
Lær meg gjemsel.
1, 2, 3, 4, 5, -
- 6, 7, 8, 9, 10...
Hvor har du gjemt deg?
Hvor er det blitt av Tea?
Kom frem, Tea.
Tea!
Hva har skjedd? Ro deg ned.
Hva har skjedd?
- De har kidnappet jenta. - Hvem?
Hva er det du sier? Hvor var du?
Svar! Svar meg!
Jeg vant! Du fant meg ikke!
Unnskyld.
Glem det.
Jeg kan hjelpe deg.
- Få moren din til å la meg bli i natt. - Er du redd for mannen med avisen?
- Nei, jeg vil bare være hos deg. - Hvis hun sier ja, er vi venner da?
Det er vi allerede, skatten min.
- Skynd deg! - Ikke løp.
Hvordan skal vi komme oss til skolen nå?
Så du fikk sparken.
Det har skjedd fæle ting helt siden du kom.
- La meg bli her et par dager til. - Hvor da? Det er vannskade nede.
Jeg vil ikke ha bråk, du er altfor farlig. Og utakknemlig.
- Jeg har holdt meg til avtalene. - Pengene? Du skal få dem tilbake.
Du har ikke skjønt noe. Jeg er glad i deg. Vi to... Vi kan nå langt.
Har du bestemt deg for hvordan du skal få meg drept?
Du vet at jeg alltid har likt deg.
Synd at du er blitt litt spesiell.
- Hvem vet hvor langt vi kunne nådd? - Dit vi er nå... på slutten.
- Det er fremdeles tid. - Så la oss drikke.
Hvis det er siste gangen, vil jeg at vi skal drikke oss fulle.
Hvorfor kaller de deg "Mugg"?
Ta bort hendene.
Unnskyld.
Hvis du vil, kan jeg snakke med fruen.
Eller er jeg for gammel for deg? Hva driver du med?
Ikke vær redd.
Ha det.
- Hei! - Hvordan går det?
Jeg har prøvd, men hun er sint og redd.
- For hva da? - For deg.
- Hva har du gjort mot moren min? - Ingenting.
Du skjuler ikke noe for meg også?
Jeg ville gjort hva som helst for deg.
Tea.
Takk.
- God dag. - God dag.
- Jeg ville bare hilse på... - Jeg skjønner.
Pappa, hun vil komme tilbake, men mamma sier nei.
Vær tålmodig. Kona mi er sånn. Det går over.
Det er lite, men har brakt meg hell.
Jeg leste til eksamen her.
Leien er lav, så jeg beholdt den.
- Hvor fører denne trappen? - Til kjøkkeninngangen.
Hold kjeft!
Trodde du virkelig at du skulle klare å drepe en som meg?
Alle kan ikke være like dyktige som deg.
Helt siden du dro, har jeg hatt tid til å tenke på hvordan jeg skal bli kvitt deg.
- Jeg har noen tanker om det. - Ta den du foretrekker. Skynd deg.
Når tiden er inne.
Men jeg er rausere enn deg, Georgia.
Svarer du meg, lar jeg deg være.
Pengene! Hvor er pengene?
Hvilke penger? Jeg vet ingenting om noen penger.
Kom igjen!
Ikke kom inn!
Vær så snill...
Jeg burde skjønt hva du var for en. At det gjaldt utpressing.
Hvor mye skal du ha?
- Ingenting. - Hva er du ute etter?
Vennskap og forståelse?
Få det inn i hodet! Du får aldri ta datteren min!
- Datteren din? - Ja, datteren min.
Avfinn deg med det. Alt er etter boka.
Du kan ikke gjøre noe.
Jeg er hennes rettmessige mor.
Si en sum.
Jeg vil ikke ha noe av deg.
Så la datteren min være i fred.
Vis deg aldri igjen. Aldri!
Få tilbake bilnøklene.
Og disse?
Husnøklene.
En simpel tyv er du òg. Du hadde alt gitt meg dem.
Hvem er mannen med avisen?
Gå.
Stikk, ellers vil det gå deg ille, både deg og den som står bak deg!
Hva har du stelt i stand?
Tenk deg hvor mye vi kan få ut av dette.
- Ikke prøv deg. Det angår ikke henne. - Men hun er farlig.
Host opp pengene. Du har en uke på deg, ellers er du ferdig.
Du vil kvitte deg med meg uansett.
Stol på meg, kjære. Det lønner seg.
Jeg kunne gjort det mange ganger, men det var ikke det jeg ville.
Jeg vurderte aldri å ta henne med meg.
Jeg ville bare være i nærheten av henne. Mer krevde jeg ikke.
Se henne vokse opp, se om hun liknet på faren sin.
Kanskje jeg skulle gjort som så mange andre, som bare dukker opp en dag, -
- lager skandale og tar tilbake det de mener er deres.
Kanskje det fremdeles er mulig.
Hvorfor må jeg alltid underskrive?
Hva? Hvorfor må jeg alltid underskrive?
Har du hørt det? Hun har vært sånn et par dager.
Så hun vil kunne gå?
Det viktigste er at hun kan kommunisere.
- Unnskyld, har du en avtale? - Nei, men signor Adacher kjenner meg.
- Bare fem minutter! Det er viktig. - Vent et øyeblikk, så skal jeg høre.
Irena larschenko? Beklager, Adacher kan dessverre ikke ta imot deg.
Har det skjedd noe?
- God dag, signor Adacher. - God dag, det var godt du kom.
Jeg ville komme tidligere, men ville ikke være til bry.
- Hvordan går det med Tea? - Ikke så bra. Hun er nervøs.
Hun spør når Valeria kommer hjem fra reisen vi påstod hun var ute på.
- Lenge siden hun har vært på skolen? - Hun er hos mine søstre, -
- men ikke frivillig. Hun spør ofte etter deg.
Jeg kan holde henne med selskap noen timer per dag.
Jeg lurte på om du ville komme tilbake på heltid.
Du ville få eget rom i det nye huset vårt. Tea ville sikkert blitt glad for det.
Georgia. Skal si du liker å flytte.
Den som forlater hjemlandet, flytter ofte.
Kutt ut det tullet. Hvor er pengene?
Hvorfor skal jeg tro at du lar meg gå?
Jeg har lovet Vårherre å knekke nakken din...
Men hvis han ser bort...
- Bare du og jeg. - Så vakre ord har du aldri sagt til meg.
Synd.
Stoler du på meg nå?
Disse skal til Donatos kontor. Denne må repareres.
Irena!
Hei.
- Hvordan går det? - Bra. Og du?
Bedre, nå som jeg ser deg, skatt.
Jeg skal vise deg rommet ditt. Se så stort det er.
- Hvor er mammas rom? - Hvordan skal jeg møblere resten?
Vi skal finne på masse rart, lille venn!
Det er ikke så mye å finne på. Jeg vil at alt skal være som før.
Hva har skjedd med hendene dine?
Irena? Det er til deg.
- Er du Irena larschenko? - Ja.
Bli med til stasjonen for en samtale.
Hva er det?
Ingenting.
Jeg kommer snart tilbake.
La meg beholde denne! Vær så snill! Jeg skal jobbe hele tiden!
- Men la meg beholde den! - Ha deg ut!
Det kan du bare glemme!
Har du førerkort?
Ja.
Jeg må ha glemt det, men jeg kan nummeret utenat.
RC 3097...
254B.
- Kjenner du det igjen? - Ja.
Og denne?
- Hvordan var forholdet ditt til fruen? - Utmerket.
- Når så du henne sist? - Jeg likte henne godt.
Det var sterke motsetninger mellom dere?
- Hun var ikke lenger fornøyd med meg. - Fingeravtrykkene dine på dashbordet?
- Hun kjørte jo den bilen hver dag. - Men skoen? Og førerkortet?
- Hva har det med ulykken å gjøre? - Motor og bremser var blitt tuklet med.
- Det var ingen ulykke. Det var drap. - Jeg vet jo ikke hvor bremsene sitter!
Det er åpenbart at hun er uskyldig. Bevisene holder ikke vann.
Ja vel...
- Hva vil "ja vel" si? - At vi ikke fikk overbevist dem.
Betjent?
Hva er dette for slags sted?
Fem skritt fra trauet mot hundegraven. Der ligger pengene.
Men hva faen er dette? En skattejakt?
- Du er nær. - Begynn å grave!
Kom igjen!
En, to, tre, fire, fem...
- Her. - Ta spaden!
Jævla ludder!
Han er den skyldige dere ser etter.
- Tror dere meg nå? - Hvorfor skulle han ha gjort alt det?
For å straffe meg.
Det må være mer der borte...
Hva mener du med "der borte", "her borte"?!
Gi meg pengene! Forstått?!
Hore!
Han holdt oss som slaver. Fikk han ikke nok penger om morgenen, -
- hengte han oss opp ned og nakne og tisset på oss.
- Og gavene? - Da jeg ble gravid, -
- var det hans måte å behandle meg pent på. Parfyme, mobiler, sko...
- Og til slutt 400-500 euro. - Til slutt?
- Da avtalen ble inngått. - Kjente du disse personene?
Nei. Fra fjerde måned ble jeg holdt innelåst. Jeg traff ingen. Han gjorde alt.
- Utdyp det. - Muffa skaffet kundene.
Første gangen ble jeg gravid ved en tilfeldighet.
- Men etter det ble alt organisert. - Og det vil si?
Kunden valgte en av oss, vi tok ingen forholdsregler og ble gravide.
Og hvor mange ganger var du...
9.
9 barn på 12 år.
Den siste var Tea Adacher.
Press!
Press! En gang til! Press!
La meg se den...
Se på den...
Og glem den!
Hvorfor er du så sikker på at Tea er datteren din?
Fødselsdatoen hennes er bare tre dager etter nedkomsten min.
- Det er ikke tilstrekkelig bevis. - Ingen så fruen under svangerskapet.
Ikke ett bilde engang! Alle mødre har det.
Heller ingen av prøvene gravide kvinner tar. Pussig, hva?
Og Tea ligner ikke på noen av foreldrene.
- Hun er faktisk adoptert. - Hvorfor sier du det?
Jeg har sett adopsjonspapirene. De lå i safen.
Fortell dommeren hvilke følelser du hadde for ekteparet Donato.
Jeg var glad i dem. De ga min datter en fremtid jeg aldri ville kunnet gi henne.
- Hvordan fant du familien Adacher? - Det fins 12 familier med det navnet her.
Bare de med en jente på den alderen.
Hvordan fant du ut at barnets antatte mottakere var Adacher?
Jordmoren fortalte meg det.
- Genna Lucrezia, kjenner du Irena? - De kalte henne vel Georgia, ikke sant?
Har du sagt det til dommeren? Ja, jeg kjenner henne.
Det er noe selvmotsigende i forklaringen din.
De så hvem som valgte oss og som tok barna.
Jeg så ingen! Jeg vet ingenting om noen unger! Du er sjuk!
Vi tilberedte auberginer. Du sa de het Adacher og bodde i Velarchi!
- Jeg kan ikke tilberede auberginer! - I vitneforklaringen nevner du Adacher.
Hvor fikk du det navnet fra?
Hun maste sånn. Ville vite ting jeg ikke kjente noe til. Hun var helt utålelig!
Hun ville jeg skulle få Muffo til å si det. Så en dag dro jeg dit.
- Så gi den megga navnet! - Jeg vet vel ikke hva de het.
Hva de het...
Et originalt navn...
Adacher... Si Adacher fra Velarchi.
Så det var det jeg fortalte deg.
Det er ikke mulig. Hun vil bare hevne seg.
Kjære vene...
At du valgte å samarbeide, var nyttig, -
- men det er ting dommerne ikke kan se bort fra.
Jeg har oppnådd det jeg ville. Resten spiller ingen rolle.
Dere har vært fantastiske.
- Det er én ting jeg vil spørre om... - Nå vet dere alt om meg. Spytt ut.
Tenkte du aldri på å finne barna dine? De andre, altså?
- Nei. Bare den yngste. - Hvorfor det?
Jeg vet ikke. Kanskje fordi jeg visste hvem faren var.
I det siste har det hendt at jeg har tenkt på de andre også.
Jeg vet bare hvor gamle de er. Resten... finner jeg på.
Hadde jeg ikke funnet Tea, ville jeg kanskje lett etter dem også.
Jeg har også noe å fortelle deg.
Hva da?
DNA-analysen viser at Tea ikke er datteren din.
Papirene du fant i safen, var bare en søknad om foreldrerett.
- Barnets navn var ikke utfylt. - Det var en lovlig adopsjon.
Den biologiske moren forsvant rett etter fødselen.
Dommeren har bedt meg legge frem et noe spesielt forslag.
Du er naturligvis ikke forpliktet til å takke ja.
Hei, lille venn...
Kjenner du meg ikke igjen? Er du sint på meg?
Tilgi meg.
Jeg måtte dra til hjemlandet mitt.
- Det er langt borte. - Du reiser også.
Du er ikke noen snill barnepike lenger. En gang ville du spurt mamma om lov.
Jeg begynner å bli gammel. Jeg glemmer ting.
- Neste gang spør du meg. - Det er greit, presidenten min.
Hva er det?
Jeg falt. Men denne gangen vet jeg ikke hvem som slo meg.
Er det derfor du ikke vil spise?
Når du ikke vet hvem som dyttet deg, -
- ta det ut på den første du møter, men aldri på deg selv.
I dag hadde du ikke med noen gaver.
Det stemmer, men jeg har holdt på med en kjempestor gave til deg.
Foreløpig er det en hemmelighet, men om en stund blir du veldig overrasket.
- Hvor lenge da? - Da er du allerede en vakker jente.
Det går ikke an å vente så lenge...
Jo visst. Den som venter på noe godt, venter ikke forgjeves.
Derfor må du spise for å bli stor.
Da trenger du ikke noen barnepike som hjelper deg med å spise -
- eller finne klær om morgenen.
Da klarer du alt selv.
- Sier du at du ikke skal være hos meg? - Hushjelper varer aldri evig.
Før eller senere drar de sin vei.
Eller blir sagt opp.
- Jeg har ikke sagt deg opp. - Jeg vet det, -
- men jeg måtte ta en annen jobb.
Slutt, ellers får jeg deg sagt opp.
Det blir tøft. Det er ingen vanlig jobb.
Men hvis du snart lærer deg å skrive, kan vi sende mange brev til hverandre.
Da kan du fortelle meg hvordan det er å bli kvinne.
Det burde du vite.
Jeg var altfor uoppmerksom.
Jeg fikk det ikke med meg.
Så det du har lært meg, er ting du har funnet på?
- Iblant. - Deg kan man ikke stole på.
- Er du dårlig? - Nei. Jeg klarer det selv.
Lykke til.